De skulle kartlägga det här asteroidbältet, men jag ser dem inte.
- Det kanske är ett annat bälte. - Nej, det är det här.
De väntade oss först om tre dagar. De kanske hade annat att göra.
Sensorerna är nere. Vi vet inte när de är tillbaka förrän vi ser dem.
- Hur är kommunikationen? - Stendöd. Jag förstår det inte.
De kommer att montera ner kapseln bit för bit i uppskjutningsrummet.
Jag skulle vilja ha allt reparerat när Enterprise kommer tillbaka.
Jag har ett ex av "Ulysses" här. Jag hinner inte läsa hälften.
Jag leder hellre om varje mikrokrets än plöjer igenom den.
Brittiska skolor har en kärn- läroplan. Den ger allsidig bildning.
Ni amerikaner läser visst bara serier och sf-böcker.
Du ska veta att "Stålmannen" är full av metaforer.
Undertext på undertext.
Om dr Cochrane varit europé skulle vulcanerna gärna ha hjälpt oss.
Men icke, han var förstås från Montana.
Han läste nog om cowboys och indianer.
Kan européer bygga warpmotorer? Inte britter, italienare, serbokroater.
Kommendör... Det är bäst du kommer och tittar.
Kör närmare.
- Är det ett rymdskepp? - Om sensorerna bara fungerade!
Kör runt platsen igen.
Sakta ner!
Kom in!
Hur mår tesnianerna?
Bara 12 åt gången kan vara i deconkammaren.
- Och de andra... 22? - Phlox roterar dem.
De klarar vår atmosfär bra, men behöver sex timmar borongas om dan.
Vi har så de klarar sig.
- Har du lärt dig deras språk? - Ja, sir.
- Vad säger de? - De är ganska uppskakade.
De flesta hade varit på skeppet i åratal.
- De har förlorat allt. - Inte sina liv.
Vet kapten vad som hände?
Nej, och han beklagar skadorna på Enterprise.
När de närmade sig vår dockningsport förlorade de kontrollen-
- över sensorerna och navigationssystemet slogs ut.
Gudskelov att deras räddningskapslar fungerade!
- Mayweather. När anländer vi? - Vi når Tesnia om 20 timmar.
Bra. Då hinner vi till mötesplatsen innan Trip och Malcolm når den.
Vi lämnar warpläget en stund. Jag vill inspektera skadan.
- Vem vikarierar för Trip? - Löjtnant Hess.
Säg åt henne att reparera styrbords dörr för uppskjutningsrum 2.
Är allt annat som det ska?
Astrometriken upptäckte misstänkta mikrosingulariteter i asteroidbältet.
Det finns inga bevis för att mikrosingulariteter existerar.
Våra deflektorer registrerade ovanliga partiklar-
- när det tesniska skeppet började krångla.
- Liknande skador på Enterprise? - Nej, skrovplåtarna polariserades.
Vulcaner skulle gärna skylla förkylningar på mikrosingulariteter.
De kan ha skjutit ut livbåtarna före kraschen.
De skulle vara här och vänta på att vi kom tillbaka.
- Finns det inga överlevande? - Vi måste besluta vad vi ska göra.
Vi kan inte bara åka. Vi borde hitta de svarta lådorna.
Med vad? Vi har ingen radio att uppfånga signalerna med.
Vilken räckvidd har vår nödsignal? Den portabla.
Tio, kanske 20 miljoner km. Det finns nog inga skepp så nära.
Luften räcker bara i tio dagar.
- Hur långt är det till Echo 3? - Med impulsdrift? Mer än tio dagar.
Om vi kan komma så nära att den uppfångar vår nödsignal-
- vidarebefordras den till Stjärnflottan.
Det går inte ihop. Det tar veckor innan signalen når Echo 3.
När Stjärnflottan får hit ett skepp är vi... döda för länge sen.
Men de skulle hitta oss. De skulle få tillbaks kapseln...
...och några välbevarade lik.
- Sir! - Vilken väg?
- Vilken väg till Echo 3? - Det är för långt!
- Vet du var den är eller inte? - Navigationssystemet är nere.
- Vill du att jag ska gissa? - Du har gott minne.
Leta efter nån bekant stjärnbild och tala om hur vi ska åka!
Det är en order!
Och du har förstås en sextant till hands?
Jag lämnade den med räknestickan.
Nå?
Vi kan ha passerat den där blå jätten.
Det duger för mig.
Gör en lågflygning till över vraket och ta ut en kurs sen.
Vi ses, kapten.
Personlig loggbok. Löjtnant Malcolm Reed. 9 november 2151.
När någon hör det här - någon människa, menar jag-
- är Tucker och jag sen länge döda.
Jag ska återge de händelser som ledde till Enterprises undergång-
- och mina djupaste känslor avseende min tjänstgöring i Stjärnflottan.
Jag skulle också vilja bidra men jag försöker jobba.
Min tjänstgöring i Stjärnflottan.
För att testa målscannrarna på kapsel 1-
- måste kommendör Tucker och jag komma 20000 km från Enterprise.
Under tredje försöket kände vi en kort skakning-
- och insåg att sensorerna var offline.
Inte bara offline, de är helt stekta.
Våra sensorer var offline.
Vi återvände till asteroidbältet som Enterprise kartlade.
Vi fann rymdskeppet, förstört.
Spillrorna av det låg utspridda på en stor asteroid.
Om sensorerna fungerat hade vi försökt fastställa olycksorsaken.
Men utan nödsignal och med begränsad luftmängd måste vi-
- återvända till Echo 3 där den här farkosten kommer att påträffas.
Må Gud vara våra själar nådiga!
Sluta snacka skit och kom hit och hjälp mig!
- Vad vill du att jag ska göra? - Du kan hålla ficklampan.
Eller sänka värmen. Jag är trött på att höra din pessimism.
Om du behöver hjälp ställer jag gärna upp.
Men pessimism är inte rätt ord. Jag är bara realist.
Vi har nio dagar. Vi måste hitta någon.
Kanske vid warpdrift, men inte impulsdrift.
Vulcaner, klingoner, sulibaner, andorianer...
Gud vet vem som lurar bakom nästa planet?
Vid impulsdrift kommer vi inte att stöta på några planeter.
- Inte på sex, sju år. - Nån kan stöta på oss.
Eller upptäcka oss med sensorer. Möjligheterna är oändliga.
Jag ska värma några matransoner.
Eller ska vi vänta tills vi stöter på nån som serverar riktig mat?
Matransoner blir bra.
- Vad känner du för? - Det beror på. Vad har du?
Kalvkött marsala... Chilensk havsabborre. Moo Goo Gai Pan.
Köttfärslimpa?
- Med sås och potatismos. - Perfekt.
- Kentucky bourboun. - Kaptenen tänkte ge bort den.
Jag minns inte vem. Jag antar att den är vår nu.
- Vad är det? - Havsabborren.
- Är den god? - Jättegod. Tack.
Enligt Archer visste ni inte att jag tjänstgjorde på Enterprise.
Konstigt, eftersom jag skrev två gånger i veckan före avfärden.
Ni kanske inte fick breven.
Ni höll på att flytta tillbaka till Malaysia då.
Men ni måste ha pratat med faster Sherry, och hon fick mina brev.
Jag vill inte dö i tron att någon av er försökte undv...
Malcolm! Du har hållit på i timmar. Borde du inte ta paus?
Ni hörde att det var min kollega kommendör Charles Tucker-
- som inte delar min tro-
- att det är nödvändigt att säga vissa saker.
Han har en falsk förhoppning om att vi ska räddas undan en säker död.
Ni har just börja sörja och jag får aldrig höra svaret på frågan.
Men jag ställer den ändå. Var Malcolm alltid så här cynisk?
Om några dagar när du börjar inse realiteterna-
- kanske du vill spela in nåt själv. Jag tänker inte avbryta dig.
Jag behöver sova lite bara. Är det så svårt att förstå?
Vi har syre för mindre än nio dagar kvar. Det vore slöseri att sova.
Om jag inte sover lite blir jag väldigt gnällig.
Du vill inte tillbringa dina sista nio dagar med mig gnällig.
Slå av den där nu och vila lite!
- Vi är tillbaka! - Ligg stilla, löjtnant!
- Vad hände? Hur kunde vi... - Du är en mycket modig man.
- Tucker klarar sig tack vare dig. - Jag förstår inte, är jag rädd.
Vila lite. Du hinner förklara vad som hände imorgon.
Underkommendör...
- Hur mår du? - Vad är det som hänt?
Kapten Archer vill inte att jag ska berätta om ditt hjältemod.
Han ser fram emot att göra det själv imorgon.
Jag visste inte att du var så osjälvisk inför faran.
De flesta män av din art skulle ha låtit rädslan ta överhanden.
Eftersom du inte tänker berätta vad som hänt-
- får väl ett enkelt "godnatt" duga.
Vulcaner kan aldrig nonchalera mod.
Och den här vulcanen... kommer aldrig att ignorera Reed igen.
Jag kan inte påstå att jag nånsin... ignorerat dig.
- Får jag kalla dig T'Pol? - Ja.
- Får jag kalla dig Malcolm? - Det får du väl...
Men jag har aldrig tyckt om namnet Malcolm.
Det har alltid verkat lite... gammaldags.
Det är ett fint namn. Mol-Kom betyder "stillhet" på vulcanska.
I så fall... kanske jag inte byter det.
Synd... För jag hade börjat gilla namnet... Stinky.
Tänk att du gjorde det!
- Vad då? - Du log. Jag såg dig le.
- Vulcaner ler inte. - Den här gör det. Jag såg dig.
- Där misstar du dig. - Det var när jag sa "Stinky".
Du log när jag sa Stinky!
God morgon, Stinky. Vilken fin dag! Stinky...
- Vad var det? - Mottagaren funkar nu.
- Vem är Stinky? - Ursäkta?
Du pratade i sömnen. Du ropade på nån som hette Stinky.
- Vad är det där? Ett rymdskepp? - Räckvidden är begränsad.
Det är nog bara vitt brus. Galaxen som skrattar åt oss.
- Vad sjutton var det? - Som när sensorn slogs ut!
- Atmosfärtrycket minskar 8 procent! - Vi måste hitta läckan!
- Det blir inte lätt utan sensorerna. - Använd öronen, då!
- Trycket har minskat 22 procent! - Hålet är för litet!
Var är det?!
- Vad gör du? - Det är kväve för kyltankarna.
Nu letar vi reda på läckan!
- Den är här! - Här är en till!
Sätt fingret på den tills vi kommit på nåt!
- Vi har ventilpackning i magasin C. - Har vi inget närmare?
- Kan du ge mig din köttfärslimpa? - Va?
Du har väl ätit klart?
Och du var på väg att kritisera mitt val av mat.
Det som slog emot oss gick rakt genom kapseln.
Tyvärr punkterade det inte bara kabinen.
På vägen ut hade det vänligheten att spräcka en av syrgastuberna.
Toppen! Hur mycket närmare glömskan är vi?
Vi har luft för mindre än två dagar kvar.
Skrovet ska klara en meteor fem gånger större än hålet.
Jag undrar om det var nåt sånt som förstörde Enterprise.
- Det får vi aldrig veta. - Alltid lika optimistisk.
Vi har luft för 40 timmar kvar. Ska jag planera mitt bröllop?
Jag ska få en Charles Tucker IV en dag.
Då ska vi planera ditt bröllop. Om vi kan hitta en brud snart.
- Har du några förslag? - De fanns en liten bar i Mill Valley.
602-klubben. Jag var där fler gånger än jag kan minnas.
Jag träffade min drömtjej där. Jag är säker på att det var hon.
Vi visste var vi skulle bo, hur många barn vi skulle ha...
Å, Ruby... Vad som nu hände dig.
- Menar du servitrisen Ruby? - Kände du Ruby?
Jag kände henne fler gånger än jag kan minnas.
Vi tycks ha mer gemensamt än vi trodde.
Är du beredd att frysa häcken av dig för en halv dag till?
Om vi sänker temperaturen till -5-
- borde vi kunna förbättra atmosfäråtervinnarnas effektivitet.
2,5 dagar frysande eller två dagar rostvarm.
- Vilket trevligt val! - En halv dag är en halv dag.
Låt gå för frysa, då!
- Vad gör du? - En officer bör vara välrakad.
Trevligt att du utvecklar en bättre attityd.
Jag tänkte på hur våra lik skulle se ut när de påträffas.
Utan luft i kapseln bör vi bevaras i ganska gott skick.
Du glömmer en sak. Om jag minns min biologikurs rätt-
- fortsätter hår och naglar att växa långt efter att man är död.
Tack.
Kom in!
Jag har analyserat bilderna av det tesniska skeppet.
Det träffades av en mikrosingularitet.
Jagar du fortfarande småjävlar?
Tre av dem träffade Enterprise i skrovplåten här, här och här.
- Menar du att det är små svarta hål? - Ja.
Spridningsmönstret tyder på att de upplöstes vid nedslaget.
Det kan vara en viktig upptäckt.
Om vi kan få kvantumsensorvärden kan vi bekräfta upptäckterna.
Tänk mindre på Nobelpriset och mer på Trip och Malcolm.
Deras kapsel har inte samma skrovpansar som vi.
De kan få det tufft när de återkommer till asteroidbältet.
Anropa dem. Bestäm en ny mötesplats.
Jag menar inte att besättningen är mindre viktig än vetenskap.
- Även en historisk upptäckt. - Tiden rinner iväg.
Deborah... Nu känner du säkert till tragedin som drabbade Enterprise.
Och att Tucker och jag lyckades överleva några dagar.
Under den korta tiden skriver jag dessa rader.
Trots att vår relation var kort och ibland turbulent...
...kan jag inte låta bli att tänka mig ditt leende. Det ger mig tröst.
Tänk på mig ibland. Hjärtliga hälsningar. Malcolm.
- Ett skepp? - Den här signalen är mer modulerad.
Men det kan vara en gammastrålskur.
Kära Rochelle. Du känner säkert till tragedin...
Lägg till adressaten efteråt. Du har skrivit 5, 6 identiska brev.
Det finns små skillnader. Jag skulle aldrig säga att Rochelle ler vackert.
Det var hennes ögon som var vackra.
Travis och Hoshi kan inte ha varit mer än 24-25 år.
Undrar om kapten skulle ha dåligt samvete för att han tog med dem.
Aldrig. De dog medan de gjorde det de älskade.
Hoshi tyckte inte om rymden.
Hon artade sig. Hon räddade oss mer än en gång.
Jag tänker berätta det för hennes familj.
- Du tycks ha en del brev att skriva. - Jag tänker berätta det personligen.
Din sötsliskiga optimism börjar bli lite tröttsam.
Och dina brev till hälften av alla tjejer i San Francisco?
Jag accepterar vårt öde. Vi är döda om 33 timmar.
Jag struntar i om våra skägg växer eller inte! Och om ett skepp-
- möter oss kommer våra håriga kroppar att upptäckas om 3-4 år.
- Vad har du emot lite hopp? - Vad har du emot sanningen?
Du är verkligen en otrevlig lieman, Malcolm.
Och om vi är dödsdömda har vi rätt till en sista måltid.
- Vi har inte mycket att välja på. - Jag är inte hungrig.
- Vad sägs om en drink då? - Jag dricker inte i tjänsten.
Menar du allvar? Vi är ju dödsdömda.
Är du rädd att obduktionen ska avslöja för hög alkoholhalt i blodet?
Lev lite. Det är en order.
- Tror du att det ger nån värme? - Whiskeyn ger värme.
Ljuset är till för stämningen.
Skål för de modiga männen och kvin- norna... på rymdskeppet Enterprise.
Du vet väl att det förbrukar syre?
Vi dör 5-6 minuter tidigare. Det kan jag leva med.
Vad dig beträffar verkar ju förr desto bättre.
Ser du mig på det sättet? Som den obotlige pessimisten?
Vad får dig att tro att jag vill dö?
Ända sen vi såg Enterprise har du skrivit din egen dödsruna.
Jag förlorade nästan alla jag brydde mig om på Enterprise.
Flickorna jag pratade om. Rochelle, Deborah, Catelin...
Ingen av dem blev nåt för jag kunde aldrig komma dem nära.
Jag kom aldrig min familj nära heller för den delen.
Inte för att det angår dig.
Men med Enterprises besättning var det annorlunda.
Jag började verkligen trivas med dem.
Den ende som är kvar tror att jag är dödsängeln.
Plötsligt låter 5-6 minuter till ganska trevligt.
- Låter det tillräckligt modulerat? - Modulerat?
Radion! Eller är det bara galaxen som fnissar åt oss igen?
Den får fnittra så mycket den vill... men den får ingen whiskey.
Vad tycker du om T'Pol? Tycker du att hon är snygg?
- Skämtar du? - Hon är ju kvinna. Hon är söt.
- Du har druckit för mycket. - Du har säkert tittat på henne...
...på det sättet. - Hon är vulcan.
- Jag tycker att hon är snygg. - Herregud!
Har du lagt märke till hennes rumpa?
Hon har en väldigt snygg rumpa.
Skål för underkommendör T'Pol!
Väldigt snygg!
- Det är nog ingenting. - Det är det visst!
Vad är det, då? Om det är något eller någon...
- Det är definitivt någon. - Vi kan ju inte svara.
Det här är som planet som flyger över den öde ön i en film.
Förlåt. Jag måste tänka på ett lyckligt slut.
Rymdkapsel. Svara.
- Det är Hoshi! Det är omöjligt! - Var inte så pessimistisk!
Det är Hoshi! De klarade sig. Enterprise klarade sig!
Justera er kurs. Mötesplats om två dagar.
Kommendör och löjtnant, svara!
Mötesplats! Vilket underbart ord.
- Vad är det? - De är två dagsresor borta.
- Och vår luft räcker bara i en dag. - Och vi kan inte kontakta dem.
- Fick du rätt koordinater? - Ja, inte för att det betyder nåt.
- Löjtnant! - De färdas nog i warp 2 eller 3.
Vi är som en snigel jämfört med dem. Vår fart är betydelselös.
Om jag rensar koldioxidfiltren får vi lite mer luft.
- Hur mycket? För en timme till? - Förmodligen mindre.
Så när de når oss om två dagar har vi varit utan luft i 11 timmar.
Har du försökt hålla andan i 11 timmar?
Ett tåg lämnar N.Y. 03.00 västerut, ett annat Chicago 04.30 österut.
Jag har aldrig kunnat lista ut det.
Enterprise kommer att undra varför vi inte svarar.
- De kanske ökar farten. - Kanske.
Men om de ska slå på högwarp måste vi få dem att upptäcka oss.
Nåt mer dramatiskt än att inte svara på anrop.
- Kan de se oss på sensorerna? - På två dagsresors avstånd?
De kan se oss. Inte så tydligt-
- men vi är en liten fläck på T'Pols skärm.
Vi måste säga åt dem att öka farten. Om vi avfyrar våra vapen?
De är ett kvarts ljusår borta. Plasmakanonerna når högst en mil.
Det skulle se ut som en fläck. Det krävs mer än så.
Ska vi göra oss av med impulsdriften?
Den kan förstöra sig själv. Det skulle orsaka en stor explosion.
Kanske stor nog att få fläcken att göra nåt.
Jag kan inte spränga motorn. Vi skulle driva redlöst.
Vi åker ju ändå i snigelfart!
Jag tänker inte spränga vår enda motor!
Då frågar jag igen: Har du hållit andan i 11 timmar nån gång?
Jag tror att jag har några mikrodetonatorer nånstans.
Hur känns det att vara långsammare än en snigel?
Jag såg en tecknad film. Två sniglar satt på en sköldpaddas rygg.
Den ena vände sig till den andra och sa: "Håll i dig, nu åker vi!"
- Om jag har rätt får jag resten. - Mindre än 12 timmar, så vinner du.
Är det mer får jag flaskan.
- Gå och kolla tryckmätaren. - Jag kan inte röra benen.
- Vi kan inte ha suttit så länge. - Låt höra!
- Hur mycket luft är det kvar? - För tio timmar.
Det var nog sista gången jag slog vad. Och jag vann.
- Jag borde ha lust att fira. - Whiskeyn är din.
Utbringa en skål innan du dricker den.
Tio timmar för två män.
Om det bara vore en skulle han få 20 timmar.
Bra idé. Klättra upp i luftslussen och lås in dig där.
Det var precis vad jag tänkte.
Några sista ord som jag ska framföra?
Säg till kapten Archer att det var en ära att tjänstgöra med honom.
Vad gör du?
Vi vet inte om de såg vårt lilla fyrverkeri.
Men det här fördubblar dina chanser.
- Kom ner! - Sitt kvar, löjtnant!
Ska nån gå upp är det jag!
Jag bestämmer vem som ska gå in i luftslussen.
Kommendör...
- Vad ska du göra, döda mig? - Den bedövar bara.
- Lägg undan den! - Far åt helvete!
- Spela inte hjälte. Du är inte bra. - Vad vet du om hjältemod?
Bara en fegis kryper upp i ett hål för att dö.
Om vi överlever ska jag degradera dig till 2 klassens besättningsman.
Gärna! Jag kan behöva mindre ansvar. Kom ner nu!
- Vem tror du att du är? - Din vapenofficer och kanske vän.
Vänner skjuter inte på varandra!
Du förbrukar mer syre när du skriker så där!
Vad vill du?
Vill du hellre att de ska hitta oss båda döda härinne?
Just det.
Det är en chans på tusen att de såg explosionen och ökade farten.
Jag tar den chansen.
Jag har ägnat för mycket tid åt att försöka förstå dig.
Jag tänker inte acceptera att det var förgäves.
- Vi är tillbaka. Hur? - Ta det lugnt.
Ni drabbades av svår nerkylning.
- Kommendören? - Han klarar sig.
Det tog nästan tre timmar att värma upp er.
- Ni måste ha sett explosionen. - Den var svår att missa.
Ni hade bara luft för 2-3 timmar kvar.
Vi såg spillror från Enterprise på en av asteroiderna. Vi antog...
Vi trodde att ni alla var...
Jag berättar om det i morgon. Nu måste doktorn värma upp er.
Underkommendör...
Ja?
- Är det inte nåt ni ska säga mig? - Om vad?
Hjältemod. Nåt om hjältemod.
God natt, löjtnant.
Trip?
Får jag kalla dig Trip?
Sov gott, min vän.